Досега в Джерико:
Двамцата ще ставаме партньори. - Как ти хрумна?
Магазинът е вече твой, ще ти е нужна закрила.
Не прави същата грешка като Грейси. Ако не искаш да уредиш цветя и
свещици на тротоара и за себе си. Кой е там, по дяволите?!
Запомни - резервоарът е отляво, ако някой реши да си пробва мерника
по теб, гледай да не е от тази страна. - Добре. Нещо друго?
Ще се видим ли на софрата довечера? - Мисля да прекарам празника с Мери.
Винаги си добре дошъл. - Благодаря, но не искам да
ви поставям в неловка ситуация. - Да беше помислил за това преди да се
нанесеш при любовницата си и да зарежеш жена си у нас.
Някои от тях са били на самолети, приземили се насред пустошта.
Ходили са седмици наред. - Сигурно са преминали през ада.
Боже мой! Роджър.
Наистина ли си ти?
Дарси, искам да държиш децата в къщата, докато свърша нещо.
В опасност ли сме, Робърт? - Имате местно измръзване на пръстите.
Дръжте ги топли и чисти. Има ли къде да пренощувате?
Познавате ли някого в Джерико?
В интерес на истината... да.
И тук е адска студ. - Господин Бинтнър?
Господин Бинтнър?
Джо?
Температурата спадна толкова рязко.
Очаква ни тежка зима. - Хора, моля ви!
В момента използваме генератора, да захранваме кметството 3 часа дневно,
а клиниката - 6. Разполагаме с ето толкова гориво.
А ето толкова ни е необходимо, за да избутаме зимата.
Ако поддържаме това ниво на консумация, бензинът и газта
ще бъдат напълно изчерпани до 2 седмици.
Кога ли ще довтаса и танцьорката? - Престани.
Може да го направи и без да плаши всички до смърт.
Беше избран. Ще действа, както намери за добре.
Ще ми трябва хоби. - Ето какво сме замислили.
Организирали сме секаческа бригада.
Господин Хокинс? - Да.
Измежду групата с бежанците, има една жена, с която мисля,
че трябва да разговаряте. - Защо?
Твърди, че е била ченге в Сейнт Луис. - Особено сега, когато се увеличихме с
53 души, трябва да преосмислим нещата. И то бързо. В противен случай, хората,
които изгубихме тази нощ, няма да са единствените жертви на идната зима.
А вятърните мелници? - Права е.
Вятърната сила. Трябва да построим вятърни мелници.
Вярвам, че всички познавате Хари Кармайкъл - главният ни инженер
в солната мина. - С кмет Грийн разискваме въпроса
с турбините от седмици. Но за да бъдат свързани с ел. мрежа,
ще трябва време. - С което не разполагаме.
Ето я. - Благодаря, Джими.
Здравей, Роб.
Трябват ни части, с които не разполагаме.
Нямаме необходимите ресурси. - Какви части?
Машинни регулатори. Електромагнитният пулс ни върна
в изходна позиция. Чака ни още много работа.
Тържището в Блек Джак.
По пътя си насам минахме оттам. Превърнал се е в търговски пункт.
Хора от цялата област обменят храна, информация, машинни части.
Може и да имат, това което ни трябва. - Дотам са 320км.
Множко бензин за една вероятност. - Ако подкараме дори само една
мелница, ще наваксаме с горивото за месец.
А с достатъчно от тях, можем да си решим проблема с бензина завинаги.
Идеята да сформираме малка групичка от хора и да изследваме възможността,
може и да не е лоша. Има ли доброволци?
Джерико 01x13 Блек Джак
Превод и субтитри Warden22 & Shaggy
Сигурна съм, че си бил ти. - Какво?
Мъжете, които ме хванаха, казаха, че някой е предал всички ни.
Казаха, че си бил ти. - И ти им повярва?
А защо да не им вярвам? - Достатъчно умна си, да се сетиш,
че биха казали всичко, за да те накарат да проговориш.
Аз ти дължа живота си точно толкова колкото ти твоя на мен.
Току-що ме цапардоса по лицето, а аз не ти отвърнах.
Кой още е тук? - Никой.
Виктор се появи малко след деня на операцията.
Но доживя само няколко часа. - Ти ли го уби?
Не аз, а радиацията от Денвър.
И никой друг не е стигнал дотук? - Не.
Ще ми кажеш ли как се измъкна от онази стая?
Трима въоръжени, белезници... - Белезници и трима души те държат.
Единият прави грешката да се приближи. Остават само двама. С двама е лесно.
Оттам карах възможно най-бързо. Видях радиацията от Вашингтон и Балтимор.
Към Западна Вирджиния бензинът ми свърши.
Движих се от бежански лагер на бежански лагер със сетни сили.
Радвам се, че си успяла.
Ти ме изостави. - Зная.
И сега какво?
Тук и тук може да се сблъскате с неприятности.
Ако сте предпазливи, няма да имате проблеми по-нататък.
Стигнете ли там, пазете си гърбовете. - Крадци?
Не за тях трябва да се тревожите, а за пазачите.
Носи им се слава, че са безмилостни.
Без полицията и националната гвардия, това е единственият начин да се
поддържа обстановка за търговия. - Вземи няколко души от патрулиращите.
В случай на неприятни изненади. - И аз идвам.
Само през трупа ми. - Би ли различил работещ машинен
регулатор от въздушна турбина, ако ти се отдаде възможност?
Да. Не, няма да взема никого с мен. Не!
Джейк, г-н Кармайкъл има семейство. Аз мога да помогна. Трябвам ти.
Госпожо Грийн? - Кажи.
Ерик ми каза, че Ейприл е бременна.
Аз...
Ако мога да помогна с нещо... - Мисля, че направи предостатъчно.
Все ти се втурваш към пожара.
Някой трябва да се жертва. - И този някой винаги си ти.
Грей ще ни осигури няколко торби със сол за размяна.
Хитро. Кой ще те съпътства?
Явно Хедър. Грей предложи да взема няколко от патрулиращите с мен.
Това ли е всичко? - Не съм убеден, че и лишаването
на града от защита е много добра идея. А и само шепа от тях разбират
какво правят. - Мислиш ли, че аз ще свърша работа?
Защо? Искаш да дойдеш ли? - Ти вече беше навън и знаеш каква е
обстановката. Трябва да видя със собствените си очи.
А и съм безработен, а не с изтекла годност.
Пита ли мама? - Сине, аз съм човек на 59год.
Кмет съм на града от времето на Картър.
Ветеран от войната, пенсионирал се американски рейнджър.
Естествено, че питах майка ти.
Мога да сляза долу и да ти стопля вода, за да се измиеш.
Не мислех, че някога ще имам възможност да я довърша.
Имаме гостенин.
Казва се Сара.
Дейл?
Какво правеше там отзад? - Инвентаризация.
Толкова ли е зле?
Г-н Холинджър дойде с дела на Грейси от произведеното.
Какво е това, по дяволите? - Именно.
Не му ли каза, че са изгнили?
Всички ме прецакват. Никой не зачита уговорките.
Баща ми имаше подобни проблеми постоянно в солната мина.
Как се справяше? - Просто правеше всичко по силите си,
за да поддържа нещата. - Няма да затворя магазина.
Всъщност може и да имам добри вести относно това.
Но ще се наложи да се поразходиш малко.
Джейк. Трябва да поговорим.
Добре.
Не трябваше така да ти го стоварвам.
Прекалено е странно. - Кое?
Ами... Аз те целунах.
Преди един месец. Оттогава не сме разговаряли.
Обикновено хората обсъждат подобно събитие.
Аз ще... Сещате се.
Знам... Наистина съжалявам. - Не е нужно да се извиняваш.
Не съм разстроена. Разбирам защо се случи.
Искам да дойда, защото мисля, че мога да помогна да изправим града на крака.
Това е всичко. Не е среща. - Господин кмете.
Вече не съм кмет, Дейл. Какво има?
Искам да дойда с вас. Ще го взема всичкото.
За размяна с нещо, което ще помогне за изграждането на магазина.
Това което не ми трябва, ще предоставя за нуждите на града.
Ще го подариш просто така без нищо в замяна?
Нали това е правилната постъпка. Искам само да помогна.
Страхотна дружинка се организирахме тук - няма що.
Хубаво.
Ще тръгнем рано сутринта.
И случайно се натъкна на познат, който случайно се шляел из града?
Погледни ме. Няма да те лъжа.
Но не мога да ти кажа повече, от това което вече съм ти казал.
Просто я приеми за приятел. - Преди 4 години беше последният път,
когато допусна някого от тази част на живота си в дома ни.
И за него не можеше да ми кажеш нищо. Но ми каза да не се тревожа.
Две седмици след това ни напусна. Не ти видях лицето, допреди 2 месеца.
Това е различно. - Сам плака седмици наред.
Беше едва 4-годишен. Не разбираше защо би искал да го изоставиш.
Просто...
Не знам дали ще понеса да го видя отново такъв.
Роб. Какво става тук?
Ела насам.
Какво е това? - Наблюдават ме.
Кой? - Най-вероятно старецът.
Пратката е все още у теб, нали?
Той организираше всичко от самото начало, предоставяше ни информация.
Защо ще се обръща срещу нас сега? - Не зная.
Можеш ли още да се свържеш с него? Каза ли му вече, че си ме намерила?
Все още не. - Направи го.
Направи го и виж как ще реагира.
Крадците ще увиснат на въжето.
Предайте оръжията.
Ще си ги вземете на излизане. Продължавайте.
Шегуват се за това с обесването, нали?
Не го използват в буквалния смисъл.
Изглежда всички се регистрират в главната палатка.
Съпоставят купувачи с продавачи. Упътиха ме към трима продавачи,
които може да имат частта. - Също като eBay.
Не бих казала. - Нека направим следното -
вие опитайте да намерите регулатор, аз ще остана с Дейл.
Ще видим какво може да изтъргува. Да го направим бързо и да се омитаме.
Добро утро. - Добро утро.
Снощи заспа на средата на изречението си.
Така ли? - Да.
Стоеше ето там до мивката, бръснеше се.
Тъкмо щеше да ми кажеш на какво си свидетелствал...
Роджър, аз... не искам да те притискам.
Не мога и да си представя какъв ужас си претърпял.
По-голямата част беше ужас. Слушай...
Ако ти призная нещо, ще ми обещаеш ли да не си помислиш,
че съм си загубил разсъдъка? - Разбира се.
Видях нещо.
Не съм казвал на никого друг. Не мога да го обясня.
Беше най-красивото нещо, което съм виждал някога.
След това минах през палатков град близо до Лексингтън.
Какво представляват? Лагерите?
Всеки е различен - някои са пренаселени, опасни.
Други са по-добре организирани. - Имаше ли засегнати от радиацията?
Да. - Как изглеждаха?
Множество изгаряния, загуба на тъкан, повръщане.
Али, Сам - горе!
Откъде познавате баща ми? - Работихме заедно.
Можете ли да играете футбол? - Разбира се.
Има ли някой, който да не може?
Има. - Самюел, веднага.
Хайде.
Децата претърпяха достатъчно. - Съжалявам.
Вижте, не ви познавам и нямам такова намерение.
Но съм наясно с какви хора работи мъжът ми.
Колкото и да сте близки двамата, не желая децата ми да са
изложени на този свят.
Омъжена съм за този човек от много време.
Станала съм много добра в четенето между редовете.
Благодаря, Мери.
Какво ще кажех хубавичко да си поговорим на по едно питие?
Колко?
Моля? - Колко?
Какво колко? - Час да речем.
Какъв час?
Чакай, какво? Не! - Половин час?
Наред ли е всичко? - Не съм проститутка, приятел.
Тогава какво търсиш тук? - Достатъчно!
Проблем ли си имаме? - Не. Всичко е наред.
Без шега, не ти трябват проблеми с охраната.
Картинката бързо загрознява. - Благодаря за помощта.
Хедър. - Боже мой, Тед!
Не мога да повярвам, че си тук.
Джейк, това е Тед Луис. Отраснахме заедно в Ню Бърн.
Това са Ръсъл и Майк. - Притесних се за вас.
Щяхме да пращаме хора да се свържат с вас, но пътищата бяха опасни.
Какво правите тук? - Търсим части за генератор
за вятърна мелница. - Неуспешно при това.
Има един тип, който невинаги регистрира стоката си,
но разполага с редки артикули, налични само при него.
Да ви заведем ли? - Да, ще го проверим.
Разкарай тези дрънкулки, преди някой да ги е видял.
Защо, какво им е? - Всичко сребърно е в сплав с никела.
Е и? - Абсорбира радиоактивните частици.
Хората се разболяват. Никой не ги иска.
Тези не са били близо до радиация. - Просто не мога да ги продам.
Как да ти го обясня? Какво друго ми носиш?
Какво е от стойност тук? - Не много от това, което имате.
Разгледайте таблото там.
Защо сол? - Солта е консервант и антибиотик.
1500мг на ден са достатъчно, да те държат жив.
Римляните са я ползвали като валута. Цели африкански империи са се
базирали на контрол и снабдяване със сол. За нея са се водели войни.
Храна, мед. консумативи, генератор - всичко ни беше пратено от Китай.
Какво? - Ние получихме също, но от Германия.
Това е помощ, явно целият свят е съпричастен.
Ако целият свят ни помага, тогава кой ни причини това?
...главорези. Твърдяха, че са правителствени доставчици.
Затова кметът реши, че сигурността трябва да е приоритет.
Подаде си оставката и направи шерифа градски управител.
Кои бяха предприемачите? - Част от компания на име Рейвънууд.
Търсеха си провизии.
Продавачите се съпротивиха и онези загрубяха.
Убиха трима, раниха осем. Потеглиха с камион,
натоварен с нашето гориво. - Но оттогава, шерифът успява
да поддържа реда. Престъпността вече не е проблем.
Как е успял?
Какво е това? - Новините.
Откъде научихте всичко това? - Оттук минават хора отвсякъде.
Всеки носи частица от пъзела.
Имаш ли нещо за писане? - Да.
Май не излизате доста, а?
Вижте и това.
За какво са звездите? - Столици.
На какво? - Правителството.
Правителството?! Това са шест звезди. Къде е президентът?
Кой от всички?
Шестима президенти... Не разбирам. Кой командва военните?
Мислиш, че и той е само един? Хайде, да вървим.
Няма ли поредност на заместниците, за да има само един приемник?
Носи се мълва, че министърът на здравеопазването Чарлс е приемникът,
но има още петима, които смятат, че атаките са променили правилата.
Сенатор Морисет в Орегон, сенатор Томарчио в Уайоминг...
Всички предявяват претенции и събират подкрепа.
Как ще определят кой командва? - Или ще направят компромиси
и ще се споразумеят. - Или?
Или ще се води война.
Шест чанти със соеви семена и пак не е достатъчно.
Май всичко това беше лоша идея. - Поне е някакво начало.
Дейл, почакай.
Би било много по-лесно просто да затвориш магазина.
Но вместо това си тук, опитвайки се да го поддържаш.
Грейси би се гордяла с теб, майка ти също.
Когато майка ми почина, бях безпомощен.
Но след като госпожа Лий...
Мичъл ще си получи заслуженото, независимо дали Грей го открие или не.
Рано или късно ще попадне на неподходящия човек.
Този ден ще го застигне.
Не обичам да пия на работа.
Честно казано, трудно ми е да преценя по колко начина те ненавиждам.
И си си направила списък? Госпожо Грийн, не мисля, че...
Най ще е добре да си стоиш мирна и да ме изслушаш.
Това, което направихте с Ерик на Ейприл беше ужасно.
Но тя ще го преодолее, защото е силна жена.
Обаче на път е малко бебенце, което случайно ми е внуче.
И възнамерявам да направя каквото мога, за да го предпазя от този свят.
Но не мога да го предпазя от това, което ти направи.
Ти раздели семейството. Колкото и тежък живот да го очакваше
това дете, ти го отежни много повече. Това никога няма да ти простя.
Ясно.
Когато бях дете, майка ми напусна мен и баща ми.
Запознала се с някакъв в Денвър. - Не говорим за теб.
Сега ти стой мирна и изслушай мен.
Стоях будна нощем, ужасена, че съм поставила Ейприл в положението
на баща ми, а детето - в положението, в което бях аз.
Сгреших, че се влюбих в сина ви. Не трябваше да го допускам, но стана.
Знам цената, знам колко е грешно.
Но проблемът е, че и той ме обича. Не знам как може да се заличи това.
Така че, ако продължите да ме мразите
и никога не ме приемете, няма да ви виня.
И тръгнах за помощ. Бях по-зле, отколкото си мислех.
Скитах се дни наред. В крайна сметка...
Припаднах в някакво поле. И така - бях в Небраска,
с чувството, че там ще умра. И тогава се случи нещо много странно.
В небето се появи светлина. Ярка, заобиколена от кръг.
Тръгнах към нея.
След 3км попаднах на бежанския лагер.
Тази светлина спаси живота ми.
Търсихме те навсякъде. Откри ли частта?
Мисля, че да. Видяхте ли новините?
Искате да си изтъргувате машинен регулатор?
Да. - Да видим какво имате.
Осем торби със сол по 15 кг?! Да не си мислите, че сте първите
сетили се за това? Тези части са много търсени.
Няма просто да ги подаря. - Какво още ще трябва?
Какво още ли? Тази сутрин отпратих един,
който предложи 400 литра бензин.
Вижте, умът ви не може да побере колко сол имаме.
Имаме най-голямата солна мина в района и хора, които работят в нея.
Искате ли да видите нещо от нея, ще сключим сделката веднага!
Гарантирам за него.
Добре. Споразумяхме се. Стойте тук, сега ще я донеса.
Тези неща не се правят лесно, поне не добрите.
Тате, това е Ръсъл. - Здравейте. Приятно ми е.
Господин кмете? - Без майтап, Дейл, вече не съм кмет.
Има кръв по тях.
Мога ли да ви помогна? - Какво е това, по дяволите?
Разследване ли провеждате или ще търгуваме?
Не подкрепяме подобно нещо. Ще си намерим друго решение.
Тогава приключихме тук. Омитайте се.
Махайте се! Омитайте се!
Ти също! Пръждосвай се!
Ужасно съжалявам, не знаех... - Тази част ни трябва.
И трябва да измислим как... - Къде е Дейл?
Дейл, къде избяга? Не изчезвай така.
Открадна ли го?
Той е лош човек. Не може да му се размине.
Трябва да го върнем, преди да са разбрали, че липсва.
Излязох отзад. Никой не ме видя. - Дръжте ги!
Предайте го.
Допусна грешка, ще върне частта. Нищо лошо не е станало.
Извинете. Той много съжалява, а частта е вече върната.
Ще обясни на управата. - Просто ви моля да проявите
благоразумие, това е всичко.
Извинете, но мога ли да говоря с управителя?
Виж, старче, вече ти казах...
Достатъчно!
Откога работиш за ФБР? - 14 години.
Веднага след колежа. - Навън е опасно, нали?
Майка ти не би желала да говоря с теб за това.
Не съм дете. - Положението е доста зле.
Баща ми ме учи да стрелям. Дали това е причината?
Учил те е да стреляш? - Малко.
Не съм сигурна дали ми харесва. Чувството е странно, но това е
първият път, който помня двамата да правим нещо заедно.
Къде е баща ти?
От стареца е.
Идва за нас, ще ни настрои един срещу друг.
Знае къде си. Трябва да тръгнем веднага.
Не знам. - Не си знаел?
Страната ще се превърне в каквото я направим ние.
Има само шепа хора, които знаят това, което ние знаем.
Трябва да продължим да се борим и да останем живи.
Не, ще отидем да го видим и ако той е зад това, ще го елиминираме.
Ще го елиминираме? - Колко дълго можем да бягаме?
А семейството ми?
Ще го посетим, за да премахнем заплахата.
Ако отидем право при него, може и да не се върнем.
Напускаш ни.
В момента, в който тя стъпи на прага ни, разбрах, че ще стане така.
Няма за какво да се тревожиш.
Не за себе си се тревожа. Децата ни се нуждаят от баща.
Каквото и да си замислил, не може да е по-важно.
Имаш ли й доверие? - Налага се.
Ако е заплаха за сигурността на семейството или за теб - убий я!
Чуваш ли ме?
Влизайте! - Бързо!
Качвайте се!
Спри колата!
Джейк, колата няма да издържи на барикадата.
Веднага спри! Джейк!
Благодаря.
Не знам какво щеше да стане, ако не бяхте вие.
Ще ни се реванширате някога. - За вас всичко.
Мислех си за мелниците, които искате да построите.
Познавам хора, които може да имат нужните части, да направят регулатора.
Един добър източник на сол ще дойде добре на града ни.
Изглежда ще се виждаме отново. Още веднъж благодаря.
Много ви благодаря.
Какво?
Джейк, видях регулатора. Разбрах как са го сглобили.
Разговарях с Тед и мисля, че двамата можем да помогнем за направата
на още такива, но трябва да отида с него.
Ще отидеш с него?! - Замисли се.
Нямаме ресурсите, за да го направим както трябва.
А те имат апаратурата и хора, които знаят как да я използват.
С десет мелници може да се захранва целия град
и клиниката, а бензинът няма да е проблем.
И просто ще ни оставиш? - Не за дълго - само няколко дена.
Знам, че мога да помогна. Трябва да го направя.
Мислиш ли, че е добра идея?
Знаеш защо нещата между нас не потръгнаха.
Не съм опасна.
Аз съм по кръстословиците, меките вълнени пижами,
някога по малко светла биричка. Ти си пълната противоположност.
Не е така. - Разбира се, че е. Но всичко е наред.
Ако не беше, баща ти сега щеше да е мъртъв,
а с теб нямаше да се срещнем в онзи автобус.
Затова ще последвам примера ти, ще препусна към опасността.
Ще помогна крушките на всяка къща у дома да засияят.
Само за няколко дена, нали?
Да, не се разтревожи за мен?
Върни се жива и здрава.
Тате? - Да.
Свърши ни хубавата паста за зъби. - Ето нова, г-н Дейли я направи.
Това не е паста за зъби. - Напротив.
Бъзикаш ли ме? - Не.
Знаеш ли, като малък, когато ти никнеха зъби, не обелваше и сълза.
Повечето бебета плачат, но не и ти.
Майка ти и лекарите се безпокояха,
но аз не, защото знаех, че ти не си болен,
че не те болеше, а че просто си силен.
Защото си най-силният човек, когото познавам. Винаги си бил.
Тате. - Да?
Какви ги говориш? - Сам,
утре трябва да отида по работа.
На много важна среща, която ще е далеч оттук.
Може да ме няма няколко дена. Просто исках да го знаеш.
Сърдит ли си ми? - Какво?
Напускаш ни.
Чуй ме.
Ти, сестра ти или майка ти не можете да направите нищо,
което да ме накара да искам да ви напусна.
Обичам те, разбираш го, нали?
Бъди мила Един ден ще е част от семейството
Добре дошли вкъщи!
Как мина?
Взехте ли частта? - Беше у нас, но я изгубихме.
А къде е Хедър? - Да върне светлината.
Нали осъзнаваш, че това, което направи, беше излишно?
Да. - Както и глупаво!
Имаш много отговорности. Трябва да се научиш да си умен.
Разбирам.
А ти - знаеше, че колата няма да мине през портала?
Зная. Чух те да ми го казваш
и знаех, че си прав. - Защо не я спря тогава?
Не зная. - Какво носите?
Виж всичко това. Справили сте се страхотно!
Това не е нищо. Скайлар, каква част от
солната мина притежава семейството ти? - Не знам. Защо?
Мисля, че сме богати.
Добре ли си? - Да.
Виж, наистина съм радостен, че успя.
Ще тръгнем рано сутринта.
Откри ли пратката? - Все още не.
Как ще действаме?
Семейството е неговата слабост.
http://subs.sab.bz